- Vad sysslar du med? - Jag pluggar till skådespelerska. Du?
Jag är hamnarbetare. Jag menar allvar.
Jag har dock hittat ett mer glamoröst jobb - nattkassör på en kafeteria.
Inte hur du tjänar pengar. Vad är du intresserad av?
Om jag hade svaret på den frågan, skulle jag tråka ut oss båda till döds.
Tack och lov att det är slut!
Hon var en stor besvikelse.
Frank! Mycket vackert! Vi tyckte verkligen om det.
- Din fru är mycket begåvad. - Jag ska föra det vidare.
Frank! Hon är därinne.
- Jag är redo att ta en drink. - Ett par minuter bara.
April? Älskling?
Ska vi bege oss? Jag ska bara tvätta bort sminket.
Den var ingen triumf, antar jag.
Nej, det var den nog inte.
- Jag är klar om ett ögonblick. - Ta den tid du behöver.
Milly och Shep vill ta en drink med oss. Kan du tacka nej?
- Skyll på barnvakten. - Jag tackade ja nyss.
- Säg att du misstog dig. - Det skulle väl vara lite oartigt?
- Då får väl jag göra det. - Ta det lugnt. Jag gör det.
- Du var enastående i pjäsen. - Tack så mycket.
- Men du borde inte ha medverkat i den. - Okej.
- De är en bunt amatörer. Du har... - Kan du släppa det?
Jag vill inte att du ska må dåligt över det. Det är inte värt det.
Det räcker med att behöva bo bland dem... Vad sa du?
Jag sa "ja". Sluta prata om det, du driver mig till vansinne.
Vad gör du?
- Älskling, låt oss prata om det. - Rör mig inte.
Lämna mig ifred bara!
Det är en del skitsnack här, så jag vill klargöra ett par saker:
Det är inte mitt fel att pjäsen var usel.
Och att du inte blev skådespelerska. Ju snabbare du kommer över det-
-desto bättre kommer vi ha det. Jag är ingen dum och okänslig make.
Du har försökt övertala mig det sen vi flyttade hit! April!
April!
- Vad gör du? Sätt dig i bilen! - Ge mig en minut för mig själv.
Kan vi inte sätta oss i bilen och prata om det?
- Jag vill inte prata om det. - Jag försöker bara vara snäll.
- Så fruktansvärt snällt av dig! - Jag förtjänar inte det här.
Du är ju så övertydlig när det gäller vad du förtjänar!
Du kommer inte undan genom att förvränga det jag säger.
Den här gången har jag rätt!
- Du blir sjuk när du är så här! - Och du är motbjudande!
Du må ha lurat mig i den här fälla, men du kan inte styra över mina känslor!
Är du i en fälla?! Jösses! Det är ju skrattretande!
Din patetiska lilla pojke! Ta en titt på dig själv!
Hur i hela friden kan du kalla dig själv en man?!
- Kolla inte så där på mig. - Kan vi inte åka hem nu?
Femtonde våningen.
Jag kommer att behöva din hjälp de kommande timmarna.
Varna mig vid Bandys ankomst.
Håll mig borta från allmän beskådning också.
- Det är så illa. - God morgon, Jack.
Inget är gott med den.
Direkt när ni gick av tåget visste jag vad ni är ute efter.
En ombygd lada eller vagnslider, men sånt finns tyvärr inte nuförtiden.
Men misströsta inte. Jag vill visa er ett ställe.
Det här området är inte så åtråvärt. Crawford Road är mer som ett-
-mellanmjölk-kvarter. Med rörmokare och vanliga människor.
Så småningom hamnar man i Revolutionary Road, som är trevligare.
Jag vill visa er ett litet, fint hus. Enkelt och rent.
Fantastiskt för barn. Det ligget runt hörnet.
Nu kommer ni se det. Ser ni det där vita?
Vilken fin uppfart. Visst är det charmigt?
Ja.
- Ville ni träffa mig? - Den här är den tredje för månaden.
Jag tänker inte ta upp det igen.
De ser upp till oss. Vi måste vara effektiva. Vi kan inte hålla på så här.
- Det är oeffektivt. Har jag rätt? - Ja.
- Vad handlade det där om? - Toledo.
Branch-direktören vill ha en broschyr till konferensen om Knox 500.
- "Det är oeffektivt. Har jag rätt?" - Låter smaskigt.
- Vet du vad en Knox 500 gör? - Förolämpa mig inte.
Om du tittar på den inaktiva mappen för SP-1109...
...så hittar du kopior på allt som vi skickade till agenturen. På så sätt...
...kan vi spåra de ursprungliga källorna.
- Vill du ta en tidig lunch? - Nej, jag är inte hungrig.
- Jag tittar förbi sen. - Okej.
Vet du vad, Maureen? Du har tur som träffade mig.
Hurså?
Jag kan visa dig några knep. Det är en konst att överleva på Knox.
Jag ska visa vad jag menar. - Kypare!
Jag vill låna telefonen och två till Martinis.
Clondike 55566, tack.
Hej, mrs Jorgensen. Det är Frank Wheeler.
Jag vill bara tala om att jag skickade Maureen Grube till visuell hjälp.
Jag kommer behöva henne under resten av eftermiddagen. Detsamma.
Sköt om dig.
Jag har aldrig hört talas om visuell hjälp.
Därför att det inte existerar.
- Hej, Helen. Stig på. - Jag har ont om tid.
Jag tog med den här sedumväxten till er.
Den är som europeisk husväxt, fast med gula blommor.
De första dagarna kommer den bara behöva lite vatten.
Tack, Helen. Det var jättesnällt. Vill du ha lite kaffe?
- Kan jag hjälpa dig, Helen? - Jag glömde nästan!
Jag vill be om en liten tjänst. Den handlar om...
Den handlar om min son, John. Han har legat på sjukhus.
- Är allt som det ska? - Just nu ligger han på Pleasant Brook.
Psyket, alltså.
Det är inget allvarligt. Han har bara en nergång.
- Ibland kan det bara bli bättre. - Ja, naturligtvis.
Det är en underbar facilitet och behandlingen är hjälpsam.
Att gå ut en eftermiddag skulle göra honom gott.
Han tycker mina vänner är vanliga. Han har rest en del.
Han är doktorand i matematik. Man kan säga att han är intellektuell.
Det skulle göra honom gott att träffa er.
- Vi vill gärna träffa honom. - Verkligen?
Ja, gärna.
Tack så mycket.
Jag måste ge mig av nu.
Jag minns första dagen ni gick av tåget. Ni var annorlunda.
Ni verkade så...speciella.
Och det är ni fortfarande. Glöm inte, lite vatten.
Adjö.
Jag är lite full.
- Vet du vad det är för dag? - Måndag.
Det är min födelsedag. Jag fyller 30 i dag.
- Grattis på födelsedagen! - Tack så mycket.
Vad hette den där avdelning som du hittade på?
- Visuell hjälp. - Vilket skämt.
Vilket skämt! Du milde...
- Vill du höra ett riktigt skämt? - Ja.
Min far jobbade på Knox. Han var försäljare i Yonkers.
En gång om året tog han med mig in till stan för att luncha.
- Det skulle vara nåt speciellt. - Trevligt.
Inte riktigt. Jag brukade sitta där och tänka:
"Jag hoppas att jag inte blir som du."
Här är jag, en 30-årig Knox-arbetare.
- Kan du slå det? - Jag tror jag är lite...
Arbetade din far för Knox? Förlåt, allting är så...
...svajigt.
Ska vi ta lite frisk luft? Jag och du.
Är det här du?
- Ja. Har du varit i Paris? - Jag har aldrig varit nånstans.
Då tar jag med dig. Jag ska återvända dit när tillfället dyker upp.
Folk lever där, till skillnad från här.
Det enda jag vet är att... jag vill känna saker.
Verkligen göra det.
Vad sägs om en sån ambition?
Frank Wheeler...
Du är nog den mest intressanta personen jag nånsin träffat.
Det här hade du väl inte trott i morse?
Nej, verkligen inte.
Har du en cigarett, Frank?
Javisst.
Vill du ta en drink?
Nej tack, Maureen. Det är lite sent. Bäst att jag ger mig av.
Det stämmer. Missade du ditt tåg?
Jag tar nästa.
Du var utmärkt.
Sköt om dig.
- Frank... - Varför är du så uppklädd?
Vi har saknat dig. Förlåt för hur jag varit sen pjäsen.
Jag ber om ursäkt för allting och jag älskar dig.
Allt annat kan vänta. Så...
- Vänta här tills jag ropar in dig. - Okej.
Okej, Frank. Du kan komma in nu.
Ja, må du leva Ja, må du leva
Ja, må du leva, käre far
Ja, må du leva
- Grattis på födelsedagen, älskling. - Jag älskar dig, pappa.
Frank!
Frank, jag har en underbar idé. Jag har tänkt på den hela dagen.
Vi kan leva på våra besparingar i ett halvår.
- Plus vad huset och bilen är värda. - Huset?
Vad pratar du om? Var ska vi bo nånstans?
Paris.
Du har alltid sagt att du vill återvända dit. Varför inte flytta dit?
- Menar du allvar? - Ja. Vad hindrar oss?
Det finns många hinder. Vad för jobb skulle jag kunna få där?
Du kommer inte behöva jobba... eftersom jag kommer att göra det.
Skratta inte åt mig. Vet du hur mycket betalt sekreterare får i Europa?
- Jag menar allvar. - Jag har några frågor bara.
Vad ska jag syssla med medan du försörjer oss?
Det är hela konceptet.
Du kommer få göra det du borde fått göra för sju år sen.
För första gången i ditt liv kommer du ha tid att lista ut vad du vill göra...
...och du kommer ha tid och frihet att göra det.
Älskling, det är orealistiskt.
Nej, Frank. Det här är orealistisk.
Det är orealistiskt att en man ska behöva ha ett outhärdligt jobb-
-och bo på ett outhärdligt ställe med en fru som tycker detsamma.
Vet du vad det värst är?
Vår tillvaro är baserad på premissen att vi är speciella...
...men det är vi inte.
Vi köpte det löjliga självbedrägeriet. Att man måste avstå från livet-
-och slå sig till ro när man fått barn. Vi har straffat varann för det.
Vi bestämde att flytta hit och ingen tvingade mig att ta jobbet på Knox.
Första gången jag träffade dig kunde du göra vad som helst.
- Jag var bara en pratglad viktigpetter. - Nej! Hur kan du säga så?
Okej, jag kommer att ha tid och det är väldigt lockande.
Det skulle vara vettigt om jag hade nån talang...
Det som du som är undertryckt och förnekas i det här livet.
Och vad är det?
Vet du inte det?
Du är den vackraste och underbaraste saken i världen.
Du är en man.
Det här är vår chans, Frank. Vår enda chans.
Okej.
Okej?
Varför inte?
- God morgon. - Trevligt att se dig. Vad är nytt?
Vänner... Jag ska flytta till Paris.
Sannerligen, och jag ska flytta till Tangiers.
Företagsbrev till Toledo.
B.F. Chalmers, branch-direktören.
Med tanke på upprepad korrespondens, har angelägenheten...
...tagits hand om.
Vi håller med om att den befintliga broschyren är olämplig.
Därför har vi utvecklat en idé.
"Tala om produktionskontroll".
Varsågod, mrs Wheeler. Här är era resecheckar-
-och ångbåtreservationerna.
De här skickar jag till ambassaden åt er. Lycka till.
Tack så mycket.
Jag tror att folk skulle ha det bättre med ett jobb de tycker om.
Vi antar att det finns ett kall för dig.
Skulle du inte lika gärna kunna upptäcka den här istället för där?
Jag tror att det är omöjligt att upptäcka nåt på Knox...
...och jag tror att ni håller med om det.
Pappa!
Hela vägen...hit.
- Vi måste åka båt dit. - Men jag känner ingen där.
Minns du hur det kändes när du skulle börja skolan? Nu har du många vänner.
- Ni anar inte vad de äter i Paris. - Vadå?
Slemmiga sniglar. Slemmiga sniglar och grodfötter!
- Milly? Var är du nånstans? - Bäst att du byter om, de kommer snart.
- Ska du ha på dig det där? - Gillar du den inte?
Jodå, du ser bra ut.
Bäst att jag klär upp mig.
Hejsan, ungar.
Vad tittar ni på?
Shep?
Jag ropade så många gånger på dig.
Hej.
Varsågoda. Här har ni lite käk.
- Det ser jättegott ut. Jag svälter. - April...
Jag kan inte slå bort det. Du ser ut att ha en bulle i ugnen.
Har du nåt att berätta?
Vi har faktiskt några viktiga nyheter.
Älskling, berätta för dem.
Vi ska åka till Europa. Till Paris.
För att bo där.
- När då? - I september.
- Men varför? - Jo, för att...
Vi har alltid velat göra det och staden är vackert. - Eller hur, Shep?
Ja, det är en fin stad.
- När fattade ni det här beslutet? - För nån vecka sen...
- Vi bestämde oss plötsligt. - Och ni berättar nu för oss?
- Har du hittat ett jobb där borta? - Nej, inte exakt.
- Vad menar du med det? - Frank kommer inte att jobba...
...eftersom jag kommer att göra det.
- Vad ska du syssla med, Frank? - Studera...
...läsa. Lista ut vad jag vill göra av mitt liv, Shep.
- Medan hon försörjer dig? - Ja, medan hon försörjer mig.
- I början, alltså. - Ni anar inte hur mycket betalt-
-sekreterare på förvaltningsorganen får. NATO och E.C.A. och såna ställe.
Och det är jättebilligt att leva där.
Sanning är den att vi behöver nåt annorlunda. Vi vill ta vara på livet.
- Det stämmer. - Det låter underbart.
- Jag menar det. - Tack, Milly.
- Vi kommer att sakna er. - Vi kommer att sakna er också.
- Vi borde skåla. För Paris! - För Paris.
- Vet du vad jag tycker? - Vadå?
- Deras plan verkar lite omogen. - Herregud, jag är så lättad.
- Jag tänkte det hela tiden. - En man som sitter och petar i näsan-
-medan hans fru jobbar.
Varför gråter du? Vad är det?
Det är inget. Jag är bara så lättad.
Gråt inte, snälla. Allt kommer att ordna sig.
Herregud, deras miner!
Vet du hur det här är? Att bara prata så här.
Idén om att åka till Europa så här.
Det kändes så här i kriget. Jag var lika rädd som alla andra...
...men på insidan hade jag aldrig mått bättre.
Jag kände min så levande.
Allting verkade så verkligt. Snön på slagfältet, träden och...
Vi bara marscherad. Visst var jag rädd, men...
Jag tänkte: "Nu gäller det. Det här är sanningen."
- Jag har också känt så där en gång. - När då?
Första gången du älskade med mig.
Okej, April.
- Vad är det? - Bart Pollock är här.
Det är en världslig sak.
Det verkar som om han vill träffa dig.
Håll mitt namn utanför det.
Frank, kul att se dig! Känner du Bart Pollock?
- Vi har aldrig träffats, men... - Trevligt att råkas.
"Tala om produktionskontroll"?
Frank, det här är en överdängare!
De är överförtjusta i Toledo!
Verkligen?
Pollock var en perfekt ordförandekandidat.
Ett bländande leende och muskler mellan öronen.
Du skulle ha hört honom: "Frank, det här är en överdängare!"
Jag skulle vilja se hans min när du berättar att du ska flytta.
De är här nu.
Förlåt att vi är sena. Trafiken var hemsk.
- Visst var den det, Howard? - Väg 12.
De kan lika gärna bygga en ny väg istället.
- Du måste vara John. - Hälsa, John.
Trevligt att träffas. Jag har hört mycket om er.
- Var är ungarna? - De är på födelsedagskalas.
Jag skulle också skicka iväg barnen om en galning kommer på besök.
Kolla på maten! Ni hade inte behövt besvära er så.
- John, vill du ha en macka? - Helen har talat om er i månader.
Det trevliga paret Wheeler. Paret "Trevliga".
- Vill nån ha sherry? - Det behövs inte.
Jag vill ha sherry, och jag dricker Helens också om det går för sig.
Har du ett avlångt glas? Lägg tre isbitar och sherry till brädden.
- Det är så jag gillar det. - Det kan jag väl fixa.
Äggsalladen är delikat. Du måste berätta hur du gör den.
- Är du advokat, Frank? - Nej.
- Jag skulle behöva en. - Släpp det, John.
Pappa, ät din äggsallad och sluta lägga dig i.
Jag har ett par frågor och jag är villig att betala för svaren.
Jag vet att om man jagar sin mor med ett kaffebord-
-hamnar man i lagens onåd. - Kom och ta en titt, John.
Om han dödar henne är det ett brottsmål-
-men om han bara blir arg så är det bara ett civilmål i domstolen.
- John, kom och titta. - Gör alla en tjänst och håll käften!
- Lugna ner dig. - Jag kanske kan rekommendera nån?
Så, vad sysslar du med då?
- Jag jobbar på Knoxs maskinföretag. - Designar du maskinerna?
- Tillverkar, säljer, lagar? - Jag hjälper till med försäljningen.
Jag arbetar på kontoret. Det är ett dumt jobb, faktiskt.
- Helt ointressant. - Varför håller du på med det då?
- Frank tycker kanske inte om att... - Okej... Det angår inte mig.
Jag vet svaret. Vill man ha en familj måste man ha ett jobb. Ännu finare-
-sötare familj, måste man ha ett jobb man avskyr.
Man frågar varför du står ut med det, så är man på permission från dårhuset.
Håller alla med? Morsan?
- Jag är ledsen, Frank. - Var inte det.
Vi håller med om allt du sa. Därför ska jag säga upp mig till hösten.
- Vi ska ge oss av. - Vi ska flytta till Paris.
Visste du om det, morsan? Hur känns det?
Det unga, trevliga paret Wheeler.
Det unga, trevliga paret Wheeler ska ge sig av!
- John, snälla... - Lugna ner dig.
John! Ska vi ta lite frisk luft? Om det går bra för er del, alltså?
- Det kanske inte är en... - Om John vill, så gör det inget.
- Du ska tydligen vara matematiker. - Det stämmer inte. Allt är borta nu.
- Vet du vad elchockbehandling är? - Ja.
Jag har fått 36 såna behandlingar.
De skulle skaka bort mina problem, men råkade skaka bort matematiken.
- Så hemskt... - Varför?
- För att matematik är så intressant? - Nej, behandlingen måste vara hemsk.
Det är hemskt att inte kunna göra vad man vill. Matematik är säkert tråkigt.
- Jag gillar din tjej. - Jag med.
- Vad flyr ni ifrån? - Vi flyr inte.
- Vad finns i Paris? - Vi kanske flyr...
Vi flyr från den hopplösa tomheten i livet här.
Du har sagt det. Många känner till tomheten...
...men det krävs mod för att kunna se hopplösheten.
Han är den första personen som tycks veta vad vi pratar om.
Det stämmer. Vi kanske är lika galna som honom?
Om det innebär att leva livet, då bryr jag mig inte om vi är helt galna.
Gör du det?
Nej.
Jag älskar dig så.
Frank, den där Ted Bundy. En trevlig kille.
Jag är lite sur över att han gömde undan dig. Duger stället?
Det duger.
Jag är intresserad av bara en sak:
Att sälja dator till den amerikanska affärsmannen. Jag sätter ihop ett team.
Män som du, inte mediokra säljare. Det innebär mer pengar-
-och kanske längre tidsförbindelse, men du kommer vara delaktig i nåt spännande.
Datorer.
- Sir, det låter spännande... - Bart.
Bart, jag vill fråga dig nåt. Minns du en Earl Wheeler?
- Nej. Är ni släkt? - Min far.
Han jobbade för Knox i nästan 20 år.
Earl Wheeler...
- Ni borde inte minnas honom. - Han var säkert en bra man.
Bart, det...
Det finns nåt jag borde nämnt tidigare. Jag ska lämna företaget till hösten.
För ett annat företag?
Frank, handlar det om pengar? I så fall kan vi...
Jag uppskattar det, men det handlar inte om pengar.
Det är en personlig angelägenhet. Jag hoppas att du förstår.
Personlig anlägenhet?
Min far berättade det här för mig:
"En man får ett par chanser i livet"-
-"och om han inte tar vara på dem så blir han sekunda."
Det är väl så.
Gör mig en tjänst, sov på saken. Diskutera det med frugan.
Ärligt talat, var skulle vi befinna oss utan våra fruar?
Om du ansluter dig till oss, så kommer du aldrig att ångra det.
Jag tror en sak till.
Att det vore en fin gest till minne av din far.
Tänk över saken, Frank.
Att veta vad du har...
Att veta vad du behöver...
Att veta vad du kan leva utan.
Det är att granska sin kontroll.
Att veta vad du har...
Att veta vad du behöver...
Att veta vad du kan leva utan.
Det är att granska sin kontroll.
- Jobbar du över? - Ja.
- Jag är tvungen gräva mig ut härifrån. - Jag hörde att du befordrades.
Höjdarn.
Din far skulle väl ha varit stolt?
Ja... Kanske.
Jag kanske ska bjuda dig på en drink.
För att fira.
Ja, kanske.
Jag ska bara hämta mina saker.
Jag ska ta med dockvagnen, påskhararna, giraffen, dockorna och dockhuset...
- Ska vi inte ge dockhuset till Madeline? - Jag vill inte ge det till henne.
- Den kommer att bli svår att packa. - Hon kan få björnen och påskhararna...
Bara de stora sakerna. Vill du inte gå ut och leka med Michael?
- Jag känner inte för det. - Du har ju varit inne hela dagen.
Jag vill inte förklara allt om och om igen för nån som inte lyssnar!
- April, vad är det? - Inget.
- Jag tror dig inte. Hände nåt i morse? - Inget som jag vetat i flera dagar.
Se inte så dum ut. Har du inte ens anat nåt?
Vad pratar du om?
Jag är bara gravid.
Jag skulle vänta tills ungarna gick till sängs, men jag...
Jag var säker, så jag gick till doktorn och nu kan jag inte låtsas längre.
- Hur länge? - Tio veckor.
Tio veckor? Och du berättar det nu?
Jag tänkte... Jag vet inte vad jag tänkte.
Förlåt mig, Frank. Jag är så ledsen.
Det vet jag att du är.
Det finns alternativ. Det behöver inte hindra oss från att åka.
Minns du hon i skolan jag berättade om? Vi har tills tolfte veckan på oss.
Vi måste vara ense om det här.
Vi kommer fram till nåt. Okej?
Kom här.
- Vi har tid att bestämma oss. - Ja.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Hur är jobbet? Kommer de att överleva utan dig?
Nånting lustigt hände igår.
Jag gjorde en skitsak för att Bandy skulle bli nöjd, och-
-plötsligt är jag ljushuvudet. - Det är väl så det alltid går till.
Jag kom på det på nån minut, och nu vill de ha med mig i deras försäljargrupp.
Idioter.
Det skulle ha varit roligt om de inte erbjöd så mycket pengar.
- Är du frestad? - Tja...
Tycker du inte att det är ironiskt?
Jag trodde att du tackade nej?
Inte ännu.
Det är bara en valmöjlighet.
Med den summan skulle allt vara annor- lunda här. Vi kunde bo bättre och resa.
Saken är att vi skulle vara lyckliga, i alla fall ett litet tag.
Det är möjligt att för andra än parisare att leva ett intressant liv.
- Så du har bestämt dig? - Nej.
Det är bara en valmöjlighet. Det är allt.
Om du nu har rätt.
Du skulle tjäna massor av pengar och vi skulle leva ett intressant liv.
Skulle inte du kasta bort ditt liv på ett jobb som du tycker är löjligt?
- Det skulle vara min ensak. - Din ensak?
Det är för varmt för det här. Jag ska svalka mig.
- Du vill inte åka, eller hur? - Det är klart att jag vill.
Det vill du inte alls! Du har aldrig försökt dig på nåt.
För om man inte försöker, så kan man inte misslyskas.
Vad menar du med det? Jag försörjer ju dig och betalar huset.
- Jag har ett jobb jag inte står ut med. - Du behöver inte!
Jag har stolthet nog att inte fly från mina plikter.
Det krävs stolthet att leva det liv man vill.
- Vart ska du? - Om det är okej, så går jag på toa.
- Vad hade du tänkt gör med den här? - Vad ska du göra åt det?
- Ska du stoppa mig? - Om du gör det här svär jag på att...
Så lämnar du mig?
- När köpte du den här? Jag vill veta! - Du är väldigt känslosam över det här.
Det är säkert om det görs innan tolfte veckan.
- Har inte jag en åsikt i det här? - Det är klart att du har!
Jag gör det för din skull. Så att du får din tid.
- Blotta tanken får mig att må illa. - Varför kan jag inte föda i Paris?
Säg att vi kan få ett annat liv, men tvinga mig inte att stanna här.
- Du kan inte föda i Paris. - Varför inte?
Jag behöver inte ha allt vi har här. Jag bryr mig inte om vart vi bor!
Vem har bestämt att det ska vara så här?
Anledningen till att vi flyttade hit var för att jag blev gravid.
Andra för att det första inte skulle vara ett misstag. Hur länge ska det fortsätta?
Vill du ha ett till barn?
Vill du det?
Berätta. Berätta sanningen.
Minns du det? Vi brukade leva efter det.
Vet du vad som är bra med sanningen? Alla vet vad det är, utan att glömma.
Ingen glömmer sanningen, de blir bara bättre på att ljuga.
Så säg mig. Vill du ha ett till barn?
Jag vet bara vad jag känner.
Och alla med sinnet i behåll skulle ha känt samma sak.
Jag har redan fött två barn. Räknas inte det till min gunst?
Bara det att du uttrycker dig så. Du verkar tycka att barnen är ett straff.
Jag älskar mina barn.
Är du säker på det?
- Vad menar du med det? - Du sa att din dotter var ett misstag.
Hur vet jag att du inte försökte få bort dem också?
Hur vet jag att du inte försökte spola bort hela vår familj?!
- Det är klart att jag inte gjorde! - Hur kan jag vara säker på det?
Snälla, sluta.
En normal mor skulle aldrig ha köpt en platsskrapa-
-att göra abort med för att kunna leva i nån jävla fantasivärld!
Du verkar inte tänkt över det här riktigt.
Det är nog dags att du talar med nån som kan ge rätsida på ditt liv.
Ska ditt nya jobb betala det också?
Om du behöver en psykolog, betalar jag det.
Då finns det inte mycket mer att tillägga.
Paris var alltså en naiv idé.
Det var det nog.
Vi kan bli lyckliga här. Jag kan göra dig lycklig här.
Vi har haft några bra månader. Det behöver inte vara till ända.
Vi kommer att klara oss. Det lovar jag.
Det hoppas jag.
Det hoppas jag verkligen.
Tack för ert tålamod. Mr Pollock kan ta emot er nu.
Tack.
Gäckad av en felaktig födelsekontroll.
- Jag kan inte säg att jag är ledsen. - Du har varit saknad.
- Det har inte varit lika utan dig. - Som för övrigt...
Vad?
Planen var en gnutta orealistisk, tycker du inte?
- Det angår väl inte mig... - Nej, nej.
Det är det nog inte.
Sekreterarstaben kommer att jubla.
Minns du första gången du tog oss hit? Du sa att det krävdes en viss smak-
-för att uppskatta Vitos timmerstuga. - Det är så groteskt att det blir fint.
Titta på mig. Jag är så lycklig.
Gänget är komplett igen.
Var inte killarna och bandet svängiga i kväll?
- Europa försvinner ingenstans. - Det är sant.
April, älskling. Ska vi ta en dans?
- Inte just nu. Kanske senare. - Jag kan dansa.
Okej.
Hon är fortfarande deppig över Paris?
- Kommer hon att repa sig? - Säkert.
Ge en tjej några dagar, så kommer vi över allt.
Frank...
Frank!
- Mår du bra? Milly? - Förlåt.
Ursäkta mig.
Det är ju toppen. Hur ska vi ta oss ut nu?
Kors.
Oroa dig inte, Shep. Vi kan vänta.
- Jag har ju barnvakten hemma. - Kör först Milly, sen åker du hem sen.
- Shep kan skjutsa mig hem sen. - Det går bra för min del.
Då så.
- Går det bra? - Visst.
- God natt. - God natt.
Jag mår bättre nu.
Jag är ledsen att ni inte ska flytta. Jag vet att det var viktigt för dig.
Ta det inte på fel sätt, men...
Jag har varit där... och de har inte allt som vi har.
Det behövde inte ha varit Paris.
Du ville bara...bort härifrån?
Jag ville in.
Jag ville att vi skulle leva igen.
I flera år trodde jag att det var vår hemlighet.
Att vi skulle bli fantastisk i världen.
Jag visste inte hur, men...
Möjligheten höll mitt hopp vid liv.
Hur löjligt är inte det?
Så dåraktigt.
Att sätta allt hopp på ett löfte som aldrig ägde rum.
Frank vet vad han vill. Han har funnit sin plats.
Gift och två barn.
Det borde vara tillräckligt.
Det är det för honom.
Han har rätt.
Vi var aldrig speciella eller ämnade för nåt.
Jo, det är du.
Ni är familjen Wheeler. Ni är det perfekta paret.
Jag hade vår framtid utstakad.
Jag kan inte sluta drömma om den.
Kan inte åka.
Kan inte stanna.
Inte till nån jävla nytta längre.
Kom igen.
Vi gör det.
- Vi åker nånstans. - Nej... Vi gör det här.
Nu.
April...
Det här har jag alltid önskat.
- Jag älskar dig. - Säg inte så.
Jag menar det. Jag älskar dig.
Var bara tyst en liten stund.
Så kan du köra hem mig sen.
- Det är vackert ute. - Ja, det är det.
Vet du vad det är för dag? Det har gått tolv veckor.
Det har varit en konstig sommar och vi båda har varit pressade.
Jag förstår varför du är upprörd.
Du vill veta varför jag inte ligger med dig?
Jag är ledsen... Jag känner inte för att prata om det.
Vad ska vi prata om då?
Vi kan väl låta bli att prata alls? Vi kan väl ta dagen som den kommer...
...och göra det bästa av det och inte känna pressen att prata jämt?
Jag säger inte att vi jämt ska prata.
Saken är att vi båda har varit pressade. Vi bör vara ett stöd för varandra nu.
Mitt beteende kan tyckas ha varit konstigt den senaste tiden.
Det är nåt jag vill berätta för dig.
Jag har varit med en annan några gånger. Inne i staden.
En tjej som bara är bekant. Det betydde inget för mig.
Det är över nu. Det är det verkligen.
Om jag inte vore säker hade jag inte berättat det för dig.
- Varför gjorde du det? - Jag vet inte.
Jag ville väl känna mig som en man efter det med aborten.
- Ett sätt att försöka bevisa nåt. - Nej.
Inte varför du berättade om din affär, utan varför du berättade det för mig?
- Vad menar du? - Vad är meningen med det?
Är det menat att göra mig svartsjuk? Eller att jag ska bli förälskad i dig...
...eller att jag går till sängs med dig?
- Vad vill du att jag ska säga? - Varför inte säga vad du känner?
- Jag känner ingenting. - Du bryr dig inte om vem jag knullar?
Nej, det gör jag inte.
- Knulla vem du vill. - Jag vill att du bryr dig.
Det vet jag att du vill.
Det skulle jag göra om jag älskade dig, men det gör jag inte längre.
- Därför vill jag inte prata just nu. - Gör inte så här mot mig.
- Du älskar mig visst. - Tror du det?
Är det nån hemma?
Ursäkta att middagen är sen. Vill ni har nåt mer att dricka?
Det är trevligt att bara sitta och prata.
Du borde inte göra dig allt besvär. Nu när du packar och så.
Du måste ha fullt upp som det är.
Det är faktiskt ändrade planer. Jag trodde att det var uppenbart.
- April är gravid. - Grattis!
Jag är så lycklig å dina vägnar. Ni kommer väl behöva ett större hus nu?
Vänta lite, morsan. Jag förstår inte.
Vad är så självklart med det?
Så hon är gravid. Får inte folk barn i Europa?
Folk råds att inte skaffa barn om de inte har ekonomin till det.
Okej, det är en fråga om pengar. Det är ett bra skäl, men...
Det brukar inte vara den verkliga anledningen. Vad är det då?
Har frugan övertalat dig?
Frugan bestämmer att hon inte är redo än?
Så är inte fallet. Hon ser alltför tuff och fullvärdig ut.
Då måste det ha varit du.
- Vad hände? - Du är väldigt ofärskämd...
Vad hände, Frank?
Fick du kalla fötter? Tyckte du att det är bättre här?
Du kom på att det är...
...mer bekvämt här i den hopplösa ensamheten?
Det gjorde susen. Titta på hans min.
- Vad är det? Bränns det? - Vi ska nog...
Vet ni vad? Jag blir inte förvånad om han gjorde henne på smällen för att-
-kunna gömma sig bakom en mammaklädnad.
På så sätt slipper han veta vad han verkligen är gjord av.
Nu räcker det för dig. Vem fan tror du att du är?
Du kommer hit och säger vad du vill. Nu är det dags att nån sätter stopp!
- Han är inte frisk. - Kyss mig i arslet!
Jag struntar om han är sjuk, frisk, död eller levande.
Han borde hålla sina åsikter i dårhuset där de hör hemma!
- Nu går vi, min son. - Kom, John.
Vilken hård man du har där. En riktig familjefar.
Jag känner medömkan med dig.
Men ni kanske förtjänar varandra.
Så som du ser ut så känner jag medömkan med honom med.
Han måste ha det jobbigt om barnafödandet är enda sättet att visa att han har stake.
- Din jävla...! - Han är inte frisk!
Vi går ut till bilen nu.
- April, jag är ledsen. - Förlåt, förlåt, förlåt!
Har jag sagt "förlåt" tillräckligt nu? Fan! Jag är ledsen också.
Jag är nog den bedrövligaste jäkeln jag känner.
Jag har inte en jäkla massa att glädja mig åt, eller hur?
Men vet ni?
Jag är glad över en sak. Vet ni vad det är?
Att jag inte är den där ungen.
Säg inget. Låt mig gissa.
- Jag gjorde mig själv till åtlöje. - Ja.
- Allt var sant, tänkte du säga det? - Det verkar inte som det.
- Du tog orden ur min mun. - Du har fel, April.
- Varför har jag fel? - För att han är sinnessjuk.
- Vet du definitionen av vansinne? - Nej! Vet du?
Oförmågan att inte kunna relatera till en annan människa.
Det är oförmågan att inte kunna älska.
April.
April!
"Oförmågan"...
Du är verkligen en god talare.
Om svart kunde bli vitt genom att tala, skulle du passa perfekt för det jobbet.
Så nu är jag galen för att jag inte älskar dig. Är det det du menar?
Du är inte galen och du älskar mig. Det är själva poängen.
Det gör jag ju inte. Jag hatar dig.
Du var bara en pojke på en fest, och nu är jag fast vid din sida.
Om du kommer närmare eller rör mig, så skriker jag.
Sluta nu, April.
Fan ta dig!
- Fan ta dig och dina snorkiga... - Vad ska du göra? Slå mig?
- För att visa att du älskar mig? - Jag bryr mig inte.
Det är inte värt mödan att göra det. Inte ens krutet för att spränga dig.
Du är ett ihåligt skal av en kvinna.
Vad gör du i mitt hus om du hatar mig så?
Varför är du gift med mig? Varför bär du på mitt barn?
Varför tog du inte bort det när du hade chansen?
Lyssna nu, för jag har nåt att säga: Jag önskar att du hade det!
April!
- Håll dig borta från mig. - Lyssna på mig...
- Kan jag inte ens komma undan dig här? - Jag menade inte det jag sa.
Pratar du fortfarande? Kan du inte sluta prata?
Jag behöver få tänka. Förstår du inte det?
- Kom tillbaka till huset. - Ska jag skrika igen?
Okej.
God morgon.
Vill du ha äggröra eller stekta ägg?
Jag vet inte. Det spelar ingen roll.
- Äggröra, om det är lätt att göra. - Bra. Då tar jag också det.
Det är skönt med bara vi två vid frukosten.
Ja, jag tänkte att du ville ha en god frukost i dag.
Det är väl en viktig dag för dig?
I dag har du väl ett möte med Pollock?
Det stämmer.
- En stor grej. - Det är det, i alla fall för dem.
Vad tror du att du får för uppgift i ditt nya jobb?
- Du har inte berättat så mycket. - Har jag inte?
Det handlar nog om att Knox ska köpa in en av de större datorerna.
Större än modellen "500".
- Har jag inte berättat om det? - Nej. Du kan väl göra det nu?
I grund och botten är det bara en stor räknemaskin.
Men istället för de mekaniska delarna...
...så har man tusentals elektronrör.
Jag förstår.
Jag tror att jag förstår i alla fall.
Det är väl ganska intressant?
Jag vet inte det...
På ett sätt är det väl intressant.
Du borde värdesätta det du gör.
Uppenbarligen är du bra på det.
Det är nog bästa att jag börjar.
Hör på, April...
Det här var riktigt trevligt.
Det var en utmärkt frukost.
Jag kan inte minnas när jag åt en sån trevlig frukost.
Tack. Det var trevligt.
Så du...hatar mig inte?
Nej, självklart inte.
Ha en bra dag.
Då så. Adjö.
Milly?
Är allt bra?
Nej, jag känner mig inte bättre. Det var därför jag ringde.
Om det inte är till besvär, så skulle i kväll passa bra.
Vad?
Nej, nej.
Inte om de är ute och leker.
Ropa inte in dem.
Ge dem en puss från mig...
...och säg att jag...
Säg att... Du vet...
Okej. Tack, Milly.
Jag behöver nog hjälp...
115, Revolutionary Road.
- Berättade de vad som hände? - Jag förstod inte ett dugg av det.
De sa att fostret redan var borttaget innan ankomsten och att hon ska operera-
-moderkakan och hon blöder fortfarande.
Han sa att hon hade förlorat mycket blod, och de försöker stoppa blödningen.
Han sa mycket jag inte förstod, om kapillärrör...
Han sa att hon var medvetslös.
- Vill du sätta dig, Frank? - Vad fan ska jag sätta mig för?
Ta det bara lugnt.
Ta det lugnt.
- Ta en cigarett. - Hon gjorde det mot sig själv.
Hon gjorde det mot sig själv.
Jag ska hämta kaffe åt dig.
De var så...underbara. Var de inte, Shep?
Det är så förkrossande.
Stackars April.
Frank bor inne i stan nu. - Vart jobbar han nu igen?
- Åt Bart Pollock. - Datorer? Intressant företag.
- Har ni sett honom efter det? - Nej, inte här.
Det frambringar väl för mycket minnen. Shep har sett honom inne i stan.
Frank är hängiven till barnen. Varje liten fritid tillängnar han dem.
Ursäkta mig.
Mår du bra?
Jag vill inte prata om familjen Wheeler mer.
Det behöver vi inte.
Pappa, titta!
Jag kan kan inte säga hur glad jag är över Revolutionary Road, Howard.
Det känns så bra att stället har kvicknat till igen.
Med ljus i fönstren.
Jag har älskat det huset i flera år.
Det är bara familjen Brace som är lämpade för det.
- Väldigt trevliga och behagliga. - Förutom familjen Wheelers, menar du.
Jag var väldigt förtjust i dem.
De var lite för egendomliga. En smula för ängsliga.
De var ganska påfrestande att ha att göra med, på många sätt och vis.
Faktiskt var huset så svårt att sälja på grund av-
-att de lät det sjunka i värde. Snedvridna fönsterkarmar...
Fuktig källare, kritstreck på väggarna...
Fläckar på dörrhandtagen och på inredningen...